Владо Любенов
Етюд в жълто

chitanka.info

Една жена във жълто цяла, вървеше недалеч пред мен,

и светкаше като махало полата й от жълт сатен.

Разтапяше се тъмнината на есенния скучен мрак,

щом стъпеше красив и златен високия й строен крак.

Вървях подире й замаян от лъскавите обеци,

които скачаха, звънтяха, и пееха като щурци.

И изостанал като мравка, се лутах като в сън дълбок,

изгубил безвъзвратно в мрака звукът на жълтия й ток.

Но бе ми светло на душата, и бе ми пътя озарен,

с надеждата, че в тъмнината една жена върви пред мен!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.